U glavnim ulogama:
Kostimografija:
Scenografija:
Muzika:
Montaža:
Režija:
Premijer baron Đula Gembeš
Budimpešta
Za jedne - grad mrtvih, za druge - grad svetla.
Svega sam se nagledao kao novinar "crne hronike".
Domaćice se truju šibicama.
Berberi seku vratove svojim ljubavnicama.
Brojne varijante i neslućene mogućnosti...
Ali, depresija je kao crvena nit.
Epilog je uvek isti.
Dobar dan, gdine novinaru. Čime mogu da vas uslužim?
Samo cigarete. One moje.
Moramo da vodimo računa. Sve radnje se moraju zatvoriti do dvanaest.
Onda ništa. Neću da vam pravim probleme. - Meni? Probleme?
G-dine novinaru, pogledajte me!
Mator sam i imam samo jednu ruku. Šta bi još moglo da me strefi?
Pametan ste čovek, Kovač.
Trebali ste da budete političar. - Ja? Nikad. - A zašto?
Sami ste rekli, pametan sam čovek.
Pamtim kako se Premijer Gembeš hvalisao pre Geringom proletos.
Da će sa to malo fašističkog znanja ispečenog u Nemačkoj...
pokrenuti reforme u zemlji.
I učvrstiti se na vlasti kao diktator.
Sad si totalno uprskao stvar... Gembeš, matori moj.
Izvinjavam se.
Zatvaramo lokal, gdine. - Zbog čega tako rano?
Sve mora biti zatvoreno, zbog sahrane.
Dvadeset osam pengova.
Za kafu i burbon? - I ručak one dame.
Koje dame? - One, što je upravo otišla, a sedela je sa vama.
Rekla je da ćete vi regulisati njen račun.
Lukavo...
ZATVORENO
GRADSKA POLICIJSKA UPRAVA BUDIMPEŠTA
Dobar dan, gdin novinar! - Gelirt?
Načelnik policije je na sastanku.
Nema problema, medena, biću u njegovoj kancelariji.
Nadam se da vas ne uznemiravam!
Imam za vas pet minuta.
Ministar je naredio da dignemo sve policajce i detektive.
Treba da se ide na obezbeđenje sahrane. Otkud vi, usred ove pometnje?
Moj gazda traži jednu propusnicu. - Za sahranu?
Zar nećete i vi jednu?
Ja pišem za "crnu hroniku". Gembeš je umro od raka bubrega.
A to nije moja oblast.
Vi ste nepopravljivi cinik. - Samo realista.
Da li vi uopšte verujete u nešto?
Da, naravno. Verujem u sebe.
Verujem novinskim naslovima.
Oni ne moraju da budu istiniti.
Bez obzira šta se krije iza njih.
Ne postoji nešto što bi se moglo nazvati "objektivna priča".
Interesuju me ljudske sudbine.
A smrt je poslednja stanica na putu.
Jedino o čemu razmišljam je... kako čovek stiže tamo.
Kad počinjemo? - A policijski čas?
Koga to zanima? Ovo je privatni klub, zar ne?
Što se mene tiče, možemo početi. Protivnik je već tamo.
Pa šta onda čekamo? Miška, spreman si? - Nikad on neće biti spreman.
Trebali ste da vidite tog klinca.
Mogao bi da pobedi i prvaka.
Ali, mamlaz je otišao u Ameriku.
U Ameriku?
Zdravo, Džo.. - Zdravo, Džo. Šta ti znaš?
Baron Andraš Seleši. - Novi vlasnik kluba.
Besplatan šampanjac za sve! Kuća časti.
Hajde, Miška!
Da li je toliko zanimljivo gledati dvojicu kako se biju do iznemoglosti?
Samo ako to dobro rade.
Postoji li način da privučem vašu pažnju?
Samo ako to dobro radite.
Gotovo!!
Šta sam rekao? Šta bi bilo da ste i ovome dali da boksuje?
Hajde! Ustaj, devojčice! Sunce se već popelo visoko.
Za deset minuta krećem.
A tebi.... kako beše ime?
Ja sam Mira. Ali si me sinoć zvao "Princeza".
Ostanimo na "Mira".
Možda te kasnije unapredim.
Oblači se, devojčice! - Pet minuta.
Lepo izgledaš.
Ja bih da uđem.
Upravo sam stigla.
Radila sam pola godine u Nemačkoj. - Pola godine? Poznat mi je datum.
Imaš malo čaja? - Žurim.
Nisi video moje cipele? - Pila si sinoć šampanjac iz njih.
Da...
Ja sam Mira. - Kristina.
Smrznućeš se napolju, tako golišava. - Ma, daj...
Prijao bi mi čaj.
Voz je stajao kod svake bandere. Na granici smo satima čekali.
Smrzla sam se. - Našla sam!
Da idem bez tebe? Je l' problem?
Kad popiješ čaj, ostavi ključ... - ... ispod otirača.
Daj ga domaru zgrade. - Žigmond!
Da?
Bez novca sam. Treba mi neki posao.
Zašto to meni pričaš? - Ti si novinar, a ja sam fotograf.
Hajde, uozbilji se.
ĐULA GEMBEŠ JE PREMINUO
Ova može.
Može i ova.
A šta je ovo?
Pa, mislim sam da nije na odmet ni jedna ovakva.
Gembeš je umro. Nije izašao u provod. Skloni tu sliku.
Članci o Gembešu iz nemačkih i italijanskih novina.
Ali, neka nam ovo ne pređe u naviku. - Valerija, vi ste jedan anđeo.
Zaklinjem se da ću vas doveka voleti.
Šteta što ste previše mladi za mene.
Puni ste elana. Ne dajte da vas ja kočim.
Alo? "Večernje".
Žigmond! Za vas.
Gordon. - Kalmar. Pronašli smo jednu ženu.
Kakvu ženu? - Šta mislite, kakvu? Mrtvu.
Prvo ste meni javili, je li tako? - Uvek najpre vas zovem.
Sve dok budem dobijao mojih pet pengova.
Dajte mi adresu. - U ulici Nođdiofa ćete videti policajce.
Krećem.
Valerija, treba mi fotograf.
Kada? - Sad, odmah.
Turčanji je poslao sve živo da prate sahranu.
Kako mislite da ja radim bez fotografa?!
Kada će mi platiti za fotografije? - Zar si toliko bez para?
Ostalo mi je sve u Berlinu. Morala sam hitno da odem.
Ostavila si tamo nekog muškarca, da pati za tobom?
Da, zove se Adolf, ima štucovane brkove.
Mog prijatelja su odveli u logor...
Tamo drže protivnike režima.
Napravila sam falš-papire, da bih dobila posao tamo.
I, jesi li ga pronašla?
Ne, ali sam uradila neke slike i pokušala da ih objavim u Berlinu.
To tamo ne prolazi.
Imaš ga još uvek?
Uspomena iz starih dana...
Dobro pali. Zašto bih ga bacio?
Žao mi je, ovde je zabranjen pristup.
Kalmar!
Ona je sa mnom.
Možeš li da gledaš ovo? - Videla sam i gore stvari.
Kada je preminula? - Još je vruća.
Možda pre pola sata. - A kako je skončala?
Otkud ja znam? Nisam video ni kap krvi.
Ime?
Ničeg nema u tašnici, samo prazan novčanik.
I ovo.
Miriam?
Šta je "Miriam"? - Molitvenik za Jevrejke.
Možda će neko prijaviti njen nestanak.
Ako... ona uopšte nekoga zanima.
Ni prva ni zadnja kurva, koja će biti sahranjena kao NN lice.
Mogućnosti su razne.
Ali je epilog uvek isti.
Kakve su? - Dobre.
Mnogo dobre.
Malo mi je čudno.
Uredna kosa i nokti, fina odeća.
Mi malo nije ličila na prostitutku.
Upoznao sam je nedavno.
Pozvala je samu sebe na ručak.
Plati račun.
Gdine novinaru! - Šta je, sine? Strašno žurim.
Neko je ostavio ovo za vas juče. - Ko? - Nisam bio tu.
Hvala vam, gdine.
Samo sam pozajmila novac.
Oprostite mi.
Imate jedan minut. Vidim da niste oka sklopili noćas.
Dobro vidite. Zbog sahrane su podignute sve policijske strukture,
kako komunisti ne bi digli u vazduh Lančani most.
Trenutno me ništa drugo ne zanima. - Žele da dignu u vazduh Lančani most?
Pola minuta vam je ostalo.
Samo jedno blic-pitanje. - Čekam.
Juče su pronašli telo devojke u ulici Nođdiofa.
U ulici Nođdiofa? Lepo.
Čuo sam da su pronašli tu mrtvu kurvicu tamo.
Kako znate da je bila kurva?
Na obodu Trga Klauzal?
Da je bila dobra devojka, ja bih to sigurno znao.
A pošto nisam, mora da je bila laka ženska.
Pogledajte dobro.
Sigurno je nikad niste videli? - Sigurno.
Gelirt, treba da popričamo. - Da, ministre.
To bi bilo to.
Prijatno, gdine Fogel! - Da.
Jeste li spremni za karneval, Fogel?
Ne, opet moram da pišem o tom "Klubu osmeha".
To mi dođe kao krst koji nosim.
Oni misli da će svojim osmesima usrećiti ovu zemlju.
Vi znate sve o ljubavnom životu u ovom gradu, zar ne?
Ne znam samo o onome, što se nije dogodilo.
Tražim nekoga. - Ko ne traži?
Ko pravi porno-fotografije u gradu?
Da vam predam spisak?
Devojka sa slike je nosila šešir.
Šešir, kažete... Veoma uzbudljivo.
A zašto vas ona zanima? - Zato što su je ubili.
Ako ne iskopam više podataka o njoj, ostaće samo pola članka na strani sedam.
A vi je želite na drugoj strani novina?
Na naslovnoj strani.
Ako vam pomognem, šta dobijam zauzvrat? - Prošetaću vašeg kera. - Nemam psa.
Onda ću vas častiti ručkom. - Kod "Gundel"-a.
Recite već jednom. - Znam samo jednog momka, koji se time bavi.
Zove se Škublič.
A ispod kog kamena da pronađem tog Škubliča?
Daj, malo se nasmeši. Izazovno. Još.
Sad povuci dim cigarete. To je to.
To je to. Podigni kosu.
Ko ste vi? Ne umete da kucate?
Fotografisali ste jednu mladu devojku.
Imala je neki čudan znak na grudima.
Znate li vi, koliko devojaka ja fotografišem ovde?
Ne sećam se nje. - Kako da ne...
Šta ste vi, policajac?
A ova devojka, šta traži ovde? - Pravim njen portret.
Ma, kakav portret!? Gubi se odavde. - Ostavite me na miru. Ne idem nikuda.
Pusti je! Hajde, pusti je. - Molim vas..
Evo ti pet pengova. Idi kući.
Mislite da ste neki dobrotvor? Sutra će se vratiti na pločnike.
Bez dokumenata će policija da je pritvori.
Zna li Odeljenje za javni moral čime se bavite? - Ne znam o čemu pričate.
Ja sam umetnički fotograf. - Ovo vi zovete umetnošću?
Da. - Imam i ja jednu ovde.
Poznata vam je? - U životu nisam video tu devojku.
Skubliču, pogledajte malo bolje!
Hoćete? - Hvala, jeo sam.
Zbog koga ste došli? - Jedna mlada devojka. Doneta je ovde juče.
Zgodna, crna? - Ta.
Da vidim.
Evo je.
Čudno mi je da su već uradili autopsiju.
Ministar unutrašnjih poslova je urgirao. Ne znam zbog čega.
I ne želim da znam!
Da pogledamo devojku.
Biće da je ova.
Ne razumem.
Ovo se nikad nije desilo.
Trebala bi da bude ovde.
TRG ADOLFA HITLERA
Opet si zaboravio da zatvoriš ulazna vrata, tata. - Ko bi mogao da uđe?
Bilo ko.
U ovom gradu te ubiju za par pengova.
Koješta. Ti svugde vidiš ubistva.
Sledeći put zaključaj vrata.
Piješ li lekove na vreme?
Lekove? Kome još trebaju lekovi?
40 godina lekarske prakse, znam šta lekovi naprave od čoveka.
Ovo je pravi lek. Prosto božanstven.
Samo probaj.
Onaj tvoj zadnji bućkuriš mi je pokvario stomak dva dana.
Da, nisam trebao da stavljam pitomi kesten u pekmez.
Ali, ovaj je čudo! Grožđe i rabarbara.
Dakle? - Nisi izvadio koštice iz grožđa?
Dođavola! Jedino sam to zaboravio. - I šećer.
Tata, je l' problem, da prestaneš da kuvaš?
Dođi, treba mi tvoja pomoć.
Opet neko ubistvo?
Ubijena je devojka u ulici Nođdiofa.
Nešto mi tu nije u redu.
Nije u redu ni to, čime se te devojke bave.
Devojka nije problem, tata.
Njeno telo je nestalo iz mrtvačnice. - Kako to misliš, nestalo?
Neko ga je odneo.
"Uzrok smrti je intenzivno unutrašnje krvarenje..."
"u epigastričkoj regiji, što je rezultiralo jakom kontuzijom"...
Na mađarskom?
Neko ju je ubio jakim udarcem u stomak.
Neko nikako nije želeo da ona rodi tu bebu.
Bila je u drugom mesecu trudnoće.
Dovoljno dugo sam se bavio ovom materijom...
i već sam razvio šesto čulo.
Imao sam taj unutrašnji osećaj.
Kao da mi neko govori...
da su stvari drugačije nego što izgledaju.
Burbon? - Može jedan.
Loše izgledaš. - Izgledao sam i lošije.
To ide uz ovaj moj posao.
Vidim da od ovoga praviš cirkus. - Ne, to mi je biznis.
Ovo sam doneo iz Amerike.
Imam veći promet za jednu noć, nego ranije za mesec dana.
Zašto si napustio Ameriku?
Jednom sam napisao članak pun laži. - Nisi ti bio jedini.
Andraš, jedan minut. - Izvolite, gdine ministre.
Izvini.
A ako ne uspeš da povratiš uloženi novac? - Tako je sa investicijama.
Imam najveću kompaniju za uvoz kafe.
Imam četiri preduzeća u Nemačkoj.
Tamo se prilično zakuvalo. - Kafu uvozim.
Ne fašizam.
Gdine ministre... - Moja damo.
Jeste li mi videli muža? - Tamo sedi.
Andraš, molim te. - Irma!
Šta tražiš ovde? - Zaboravio si da dođeš kući? - Šta?
Zbog rođendana. Sve sam tako lepo pripremila.
I tortu smo napravili. - Ovo je moja supruga.
Žigmond Gordon. - Volim ovu muziku.
Od Šopenovih sonata mi se oduvek spavalo.
Mila moja, sad se lepo vrati kući. Ja ću da te odvezem. - Spavala sam celo popodne.
A treba i da popiješ lek.
UBISTVO U ULICI NOĐDIOFA
Još pišeš nekrolog?
Šta je to? - Članak.
Pronašli su telo devojke u ulici Nođdiofa.
Ti me zajebavaš? Rekao sam ti da pišeš nekrolog.
Mislili ste na ovo?
A ko je ubijena devojka? - Jedna kurva.
Da li su je iskasapili?
Ne! - Koga to onda zanima?
Živeo sam u Čikagu. Tamo sam video svoj prvi leš.
Imala je dugu, crvenu kosu. Rekli su da se bacila kroz prozor.
Ali, ja sam imao osećaj da ju je neko gurnuo.
Bio sam previše zelen i poverovao sam policajcima.
Počelo je da me kopka, zašto nisam istražio slučaj ozbiljnije.
Šta tražite ovde? - Pišem članak o devojci...
koja je pronađena mrtva u ulici Nođdiofa.
Ne znam ništa o toj devojci. - Ne bih ni ja znao, da sam na vašem mestu.
Ali, problem je što znaju drugi.
A zna se i to, da vi držite pola kurvi u gradu.
Došao sam da popričam sa vama, pre nego što napišem članak.
Da mogu da napišem, da vi to poričete.
O čemu vi pišete?! - Otprilike ovako:
Konkolj Tibor, zvani "Čuli",
poriče da je ubijena devojka radila za njega.
A neću propustiti da naglasim da je devojka bila trudna.
Sedi.
Članak će svakako izaći. Redakcija me je poslala ovamo.
Samo blefiraš. - Možda.
A možda i ne.
Mešaš mi se u posao.
Posle toliko godina... Ovo nisam očekivao od tebe.
Jesi li zaista došao da bi napisao članak o meni? - Ne.
Želim samo da znam, ko je ubio devojku i zbog čega.
Reći ću ti sve što znam o njoj.
Ali, da ćutiš k'o zaliven, inače ću ti demolirati tu facu.
Neka hvala, ne bih ništa da menjam.
Ta devojka je bila moja neko vreme.
Loboranš Joži ju je doveo sa ulice kod mene.
Bila je posebna, drugačija od ostalih.
Mušterije su je obožavale. Postala je ime.
Onda se pojavio "neko".
Zvao me je na "dogovor". Sutradan je devojka nestala.
To je sve što znam o njoj.
Ko je taj čovek?
Nisam rekao da je muškarac.
Poznajem Loboranš Jožiku. Pitaću ga lično.
Na žalost, Joži nije više među živima.
Škubliča... poznajete ? - Ko njega ne zna?
Kako da ga nateram da progovori?
Ima i on svoju slabu tačku.
Jedan iz moje ekipe ga je video da ide na sastanak.
Na kakav sastanak?
Sigurno ne na sastanak mladih izviđača.
MAĐARSKA KRALJEVSKA POLICIJA
'Veče je palo, posao te zove.'
'Počinje tvoj život.'
'Nauči da uživaš, sine moj!'
'Nauči da se smeješ i da plačeš, ako treba!'
'Nauči da se smeješ i u ova zla vremena!'
'Misli na sebe i ni na kog drugog!'
Imam jedan poslić za tebe.
Koga treba da fotografišem? - Jednu svinju, po imenu Škublič.
Dobro. Što da ne?
Kako se usuđuješ da pevaš Mađarima to jevrejsko sranje?
'Nisam ja uvek bio siroče.'
'Moja dobra majka me je podizala.'
Šta je, jesi li gluv? Pitao sam te nešto.
Kako se usuđeš da izvodiš jevrejsku muziku?
Nemoj da slikaš! - Da je nisi dirnuo!
Šta je sad ovo?
Tvoja kafana je... obična jevrejska jazbina.
Napolje! Gubite se odavde!
Molim te, nastavi. Gubite se!
# Nauči da uživaš, sine moj! Napolje!
Idemo.
# Nauči da se smeješ i u ova zla vremena!
# Misli na sebe i ni na kog drugog!
Škublič će se pojaviti na tim vratima.
Ulične rasvete nema, pa nećeš moći da ga slikaš ovde.
Ja sam ta koja će da kaže šta može, a šta ne.
Idi tamo i daj mi znak, kad se Škublič pojavi. - I šta onda?
Videćeš. - Dobro.
Uđite u kola, molim vas.
Kako se vi zovete? - Cevek, gđo. - Cevek.
Pomerite auto iza ugla, vozite bez svetla. - U redu.
Uključite svetla!
Vozite! - Hej! Šta to radite!?
Daj mi to! Stani!
Zaustavi ih!
Iza krivine, iskočite iz kola, a ja ću da produžim, je l' može?
Nije bilo previše daleko?
Razdaljina je relativna stvar.
Kad si otišla pre pola godine, mislio sam da si otišla u kupovinu.
Nedostajala sam ti?
Teško je naći dobrog fotografa.
Ova je iz logora? - Da.
Nisam imala predstavu šta se tamo dešava. - Ovo ti niko neće objaviti.
Znam.
Ali, stigao mi je telegram iz Londona.
Traže da pošaljem još. Možda će napraviti izložbu.
Znači, ponovo odlaziš? - Bar postoji zemlja, koju zanima moj rad.
Kad odlaziš? - Zavisi.
Od čega?
Da li želiš da odem?
To nisam rekao. - Želiš li da ostanem?
A ti, šta želiš?
Skuvaću jedan čaj.
Otvaraš radnju za kućne ljubimce, Fogel? - Trač-rubrika je moja oblast.
Ta dama se razvodi, pa traži i pola psa.
Znaš li tog tipa, odmah pored Škubliča? - Da znam, ne bih bio ovde.
Dođi.
Uhapšen je 1923. godine.
Poslali su ga u SSSR u sklopu razmene zarobljenika.
Jedino što znamo je da je tamo postao pripadnik NKVD-a.
Znaš li ti, šta je to? - Ruska tajna policija.
Tako kažu...
Nije ga bilo 12 godina, ali izgleda da se komunjara vratila u grad.
Hoćeš li mi reći njegovo ime?
Gere. Gere Erne.
Ako predaš policiji ovu sliku, Škublič je gotov.
Vidim, putujete?
Znači, to si bio ti. Trebao sam da znam.
Šta hoćeš od mene? - Prošli put sam pitao za devojku.
Recite mi, šta znate o njoj? - Zašto bih vam verovao?
U protivnom, šaljem ovu fotografiju ministru.
Možda biste radije popričali sa njim?
Ne znam kako se ona zove. Vereš Margo ju je dovela ovde. - Ko je to?
Vi niste njen nivo. #Zašto, ko je ta Vereš Margo?
Ona drži ekskluzivne kurve u Folk ulici.
Zašto si fotografisao onu devojku? - Za katalog.
Tako dolaze do devojaka tipovi iz parlamenta.
Hoćete da kažete da je ova devojka bila kol-gerla za političare?
Zapravo, samo za Gornji dom. Donji dom je prepun baraba.
Preotela ju je Vereš Margo.
Margo ju je otela od Čulija. - Čuli je dozvolio da se to desi?
Niko ne sme ni da pipne Margo. Ona je pod zaštitom.
Pod čijom zaštitom?
Škublič, čuješ li ti mene? Ko nju štiti?
Ulazi u kola!
Bavite se i prevozom putnika?
Imaš besplatan prevoz do kuće. Ko će da plaća taksi...
Idemo.
Izgledaš veoma loše.
Zatvoren je bio Salon lepote.
Čujem da imate posla preko glave.
Otkad se to novinarčić...
meša u istragu koju vodi Načelnik gradske policije? - Tačno je tri godine...
od kako je smenjen vaš korumpirani prethodnik.
Uz pomoć ovog "novinarčića".
To je bio timski rad. Uradili smo to za dobro ovog grada.
Ne stanujem ovde.
Prošetajmo malo.
O... treba upaljač?
Odakle vam to?
Ovo? Pronašli smo pored leša, po imenu Škublič.
Zbog ovoga bih mogao da vas stavim iza brave, nastavi, Žigmond.
Vi dobro znate da ga ja nisam ubio, zar ne?
Ubedite me.
Šta vi, u stvari, hoćete od mene?
Ne, ne. Pitanje je: šta vi hoćete?
Počnimo redom. Šta ste vi radili kod Škubliča?
I zbog čega ste išli da pričate sa Čulijem?
O ubijenoj devojci. Onoj iz Ulice Nođdiofa.
Kakve vi veze imate sa tom devojkom?
Pitanje je: kakve vi veze imate sa njom?
Starite, Gelirt.
Gubite memoriju.
Video sam fotografiju te devojke u vašoj kancelariji.
Sad me slušaj, seronjo! Zaboravi tu devojku.
Ako nastaviš da njuškaš naokolo, staviću te u pritvor zbog ubistva
i baciti da truneš u tamnici.
Da sam na vašem mestu, ne bih to uradio!
CVEĆE ZLA
Rano je za takve stvari, lepi dečko. Šta želiš? - Tražim jednu devojku.
Ovde svako traži devojku.
Dođi večeras.
Smem li da uđem?
Lepo ti je to.
Ako je ta devojka napravila neku svinjariju, ja sa tim nemam ništa.
Ovde svako odgovara za svoje postupke. - Nije ona ništa uradila.
Nego, šta je bilo?
Nju su ubili.
Znači, došli ste zbog Judit? - Dakle, to je njeno ime?
Valjda znate? Bili ste sa njom.
Nisam rekao da sam bio sa njom.
Samo hoću da saznam, ko ju je ubio i zašto.
Zar niste primetili da je nema?
Pobegla je pre nedelju dana.
Želite malo?
Više bi mi prijao burbon, ako imate. - Imam ja sve.
Popijte na "eks".
Ko su bile njene mušterije?
O našim gostima nije dozvoljeno postavljati pitanja.
Zašto imam taj osećaj, da ne želite da mi pomognete?
Zato što dobro poznajete ljude.
Da li ju je neko zvao telefonom? Da li je dobijala pisma?
Otkud znate za pismo? - Nisam znao, do ovog trenutka.
Zašto je pobegla Judit?
Jedan muškarac je dolazio ovde. Tražio je nju.
Ne znam šta se dešavalo između njih dvoje. Te noći je nestala.
Ko je taj čovek?
Da li se plašite njega?
Kako da se ja vas otarasim?
Samo treba lepo da me zamolite.
Ta Vereš Margo sigurno zna da zamoli lepo.
Šteta što nije moj tip.
Koliko još da čekam?
Ponesite i to vino.
Samo trenutak.
"Draga Fani, sutra putujem za Njujork".
"Moj otac me tera da idem".
"On se trudio da postane rabin, da bi znao odgovore na sva pitanja".
"Ali, strah je nadjačao njegovu veru":
"Zaradiću dovoljno novca i doneću ti ga tamo".
"Imaj strpljenja. Uskoro ćemo biti zajedno i slobodni".
"Tvoj Šimon".
Znači, zvala se Fani, a ne Judit. Toliko znamo.
I da je bila zaljubljena u rabinovog sina.
Nešto se ne uklapa u sliku. - Šta ti nije jasno?
Očigledno su se njeni protivili tom braku.
Slomili su joj srce. - Pa je počela da se prostituiše?
Druge se, jednostavno, ubiju. - Nije to isto.
A neke odu na daleki put do Berlina.
Ubistvo u ulici Nođdiofa.
Čitaoci "Večernjih" iščekuju članak o užasnom zločinu.
Noćna dama je ubijena u ulici Nođdiofa.
Čak i u tako mračnom okruženju,
nije uobičajeno i prvi put se sa tim suočavam,
da su u ubistvo umešani ljudi na tako visokom položaju,
da na njih niko ne sme ni da pomisli da upre prstom.
Koliko je sati?
Ovo je bilo upozorenje.
Ako nastaviš da njuškaš, nećeš ovako dobro proći.
Evo!
Šta ti se desilo? - Ništa.
Samo da vidiš onog drugog...
Ko ti je to uradio?
Nemam predstavu.
Ljude ne premlaćuju bez razloga.
Bilo je toga i ranije.
Dobro. Izvini.
Ti si tako lepa...
Daj da vidim taj prst. - Pusti me, tata, dobro sam.
To vidim i sam.
Boli li te? - Naravno da ne.
Sad će da te boli.
Mokrio si, nije bilo krvi?
Ako kažem "ne", hoćeš li da me udariš po bubrezima?
Dva dana mirovanja.
Dobro, dobro, tata. Kako ti kažeš.
Znam da lažeš.
Ako znaš, šta se sekiraš?
Leva, leva... To je to.
Majstore!
Šta je bilo sa tobom?
Nekome se nije sviđala moja faca, pa ju je malo promenio. - Ko je ta bitanga?
Mislio sam da vi znate. - Kako je izgledao?
Nisam mogao da ga dobro vidim u mraku. Ali je bio velik kao bik.
Nije imao sve zube u gornjem redu.
A ima nos kao da ga je neko udario lopatom po licu.
To je Pojva, možda.
Bio je dobar bokser, ali nije imao meru.
Počeo je da pije.
Pažnja, pažnja! Meč počinje za pet minuta!
Uplatite svoje uloge.
Sa moje leve strane, jedini i neponovljivi Bogar.
I Pojva, dva prema jedan.
Vi ste Pojva? - Ko pita?
Poslednji koga si premlatio na mrtvo.
Ko te je unajmio?
Tata! Daj mi para! - Šta će ti?
Gladna sam. - Beži odavde!
Pojva! Hajde sad!
Cveće zla
Evo ti jedan pengov... Ne treba ti?
Ne smem to da radim.
Ne treba ništa da uradiš. Izvoli.
Imaš lepu ešarpu. Odakle ti ona?
Tata mi je dao.
Kristina?
Šta ti je? Šta je bilo? - Ništa.
Išla sam u onaj brlog Vereš Margo, da snimim nešto.
Jesi li ti sva svoja?
Mislila sam da će ti koristiti.
Bole me i usne. - I mene.
Treća.
Četrnaesta.
Zdravo, Žigmond. - Zdravo, senatore.
Šesta.
Deveta.
Šta hoćete? Već sam vam sve rekla.
Ništa mi niste rekli.
Znate vi mnogo više.
Znate, ja ne volim kad neko napadne moju devojku.
Nisam znala da ste tako zaljubljive prirode.
Što bi me to zanimalo?
Ovi negativi su pronađeni u stanu onog mangupa Škubliča.
To je Škubličev problem.
Škublič više nema nikakvih problema.
Jedini problem je što misle da sam ga ja ubio.
I... jeste li ga vi ubili?
Jeste li ga vi ubili?
Zašto bih ja to uradila?
Možda da ugodite bogatim mušterijama.
Recite mi...
Čega se plašite?
Od koga se bojite?
Ko je bio sa devojkom te noći?
Da te više ne vidimo ovde!
Vi... otkud vi ovde?
Ma, da li je to Mira! Ili bi više volela da te zovem "princeza"?
Mira! - Žurim. - Stani malo.
Bila je jedna devojka ovde, zvala se Judit. Šta znaš o njoj?
Ubili su je.
Znala si je? Pričala si sa njom? - Ona nikad nije pričala ni sa kim.
Samo sa gđicom Terezom. Ona nam šije garderobu. - Šta znaš o Terezi?
Ne znam ništa. - Miro, ti me lažeš.
Ekreš Tereza.
Budi moja žena?
Kako to misliš?
Hajde da se pretvaramo da smo muž i žena i da kupuješ odeću.
Naravno.
Dobra ideja.
Dobila sam još jedan telegram iz Londona.
Žele da naprave izložbu mojih fotografija.
Treba da odlučim do sutra.
Znaš šta mislim o tome. - Ne, Žigmonde, ne znam šta misliš o tome.
Pričaćemo o tome večeras, Ok?
Dobro.
Izvinite...
Tražim Ekreš Terezu.
Zbog čega? - Želim da sašije haljinu za moju suprugu.
Čuo sam da ima zlatne ruke.
Ja sam Tereza.
Uđite u kuću.
Izvolite, uđite.
Izvolite.
Hoćete jednu pogačicu? - Hvala.
Uzmite i vi pogačicu. - O, hvala.
Ispekla sam mnogo.
Sedite. - Sedim po ceo dan.
Nismo umorni, tetka Tereza. - Nemojte me oslovljavati sa "tetka".
Imam 45 godina i živim od svog rada.
Mnogo su vam lepe pogačice, mogu li dobiti još jednu?
Samo izvolite u kuhinju, poslužite se sami. Dođite.
Skinite kaput.
Imate li mnogo posla? - Moglo bi da bude i više.
Želela bih kaput od tvida.
Sa krznom oko vrata.
RADNI NALOZI
Treba vam pomoć? - Ne, samo bih...
Ove ženske stvari su mi uvek dosadne.
Idem napolje... na jednu cigaretu.
Jedno ime. Jedno poznato ime u njenim "Radnim nalozima".
Samo nam jedna kockica u mozaiku nedostaje.
Je li to parni valjak prešao preko tebe? - Lakše bi mi bilo da jeste.
Valerija, treba mi tvoja pomoć.
Moram da zavirim u arhivu.
Žigmonde, tvojih 10 minuta se oteglo na sat i po.
Samo još minut. - To si rekao i u ponoć.
VEČERNJE NOVINE
No, šta je? Voljena ti je dala nogu? Izgledaš očajno.
Nisam uopšte spavao. - Ja jesam.
Mogao sam još. - Izvinjavam se.
Ne želim da zloupotrebljavam naše prijateljstvo.
Nije važno. Ionako sam nameravao da ustanem.
Odlazim za Berlin za sat vremena. Sutra tamo otvaramo novu fabriku.
Dobro jutro. - Dobro jutro.
Izvoli, sedi.
Kako mogu da ti pomognem?
U neprijatnoj sam situaciji.
Policija me prati, a svi ostali su otvorili sezonu lova na mene.
Kako bih mogao da ti pomognem? - Molim te...
Imaš veze, o kojima bih ja mogao samo da sanjam.
O čemu je reč?
U poslednje vreme, radim na priči o jednoj devojci. - Šta je uradila?
Ništa, u pitanju je ljubavna priča.
I ja sam ti potreban u vezi toga?
Otac joj je zabranio da se viđa sa onim koga voli, pa je pobegla od kuće.
Ofucana priča.
Ne bih rekao. Devojka je završila u ulici Rakoci.
Tamo se nje dočepao Loboranš Joži.
On je makro.
Znaš li šta im radi?
Najpre ih žestoko izudara. - Hoćeš li kafu?
Radije bih burbon. - Rano ti je za to.
Veruj mi.
Ova je nešto posebno.
Arabika ima sasvim drugačiju aromu.
Brižljivo uzgajana, ali se silan trud isplati.
Ako ih batine ne slome, počnu da ucenjuju devojku.
Može da postane kurva, ili da ide u "radni logor",
gde odmah prvog dana dobije sifilis.
Mnogi je piju sa mlekom i šećerom.
Ponegde sa cimetom i kardamonom.
Čak i sa biberom.
Otac je čak uspeo da pošalje ćerkinog momka u Ameriku.
Znaš li da Etiopljani stave malčice soli u nju?
Devojka se zvala Seleši Fani.
Seleši Fani?
Ja nemam ćerku.
JEDAN DAN SA PORODICOM SELEŠI
Da li je to ta ćerka koju nemate?
Andraš, služavka ti je spakovala prtljag.
Izvini što sam ušla, nisam znala da očekuješ goste.
Jedan burbon? - Vi čitate misli?
Ja samo poznajem prijatelje mog muža.
Vaš suprug me je upravo ubedio da popijem kafu.
Morate mu oprostiti.
On živi za kafu.
Otkud ovo ovde? - Irma, molim te, idi u svoju sobu.
Vi ste ovo doneli. Znate nešto o mojoj ćerci?
Jeste li je videli? Upoznali ste je? - Irma, idi u svoju sobu.
Gde je ona? Recite nešto!
Žao mi je.
Šta je to? Šta je na tom papiru?
Kakav je to papir? Andraš!
Kakav je to papir? - Obdukcioni nalaz. - Tu ne piše ime!
Parče papira, koje ne govori ništa. - Devojka je bila trudna.
To nije naša ćerka.
Hoćeš li joj reći?
Ili da joj kažem ja?
Duže vremena nisi znao gde ti je ćerka.
Do pre dve nedelje. Dok nisi svratio kod Vereš Margo.
Tamo si video novu devojku.
Svoju ćerku.
Shvatio si da se vuče sa tvojim prijateljem, uticajnim političarom.
Znali ste? Vi ste znali gde je ona?
I niste mi rekli?
Počela sam da gubim razum, a vi ste znali?
Znali ste sve vreme? - A onda je Fani nestala i iz bordela koji drži Vereš Margo.
Zatim si zamolio svog drugara- -ministra da je traži.
Tako se Šef policije Gelirt uključio u sve to.
Naravno, sakrio si činjenicu da se radi o tvojoj ćerci.
I tako su oni tražili običnu kurvu.
Poslali su bivšeg boksera Pojvu po nju.
Pojva je, takođe, odlučio da se okoristi o nju.
Fani se odupirala.
Ubio ju je jednim udarcem.
Irma...
Kako ste mogli?
Samo sam želeo da se vrati kući.
Vi ste je oterali od kuće.
Znali ste koliko je tvrdoglava bila.
Imate li predstavu, koliko je morala patiti?
Imate li?
Zbog vas je završila na ulici.
Vi ste krivi, što je prodavala svoje telo.
Vi ste krivi što više nije živa.
Vi ste je ubili.
Danas bi napunila 21 godinu.
Barem sam joj priredio pristojnu sahranu.
Radna knjižica Ekreš Tereze.
Odatle si krenuo sa sklapanjem mozaika...
Radila je kod nas, kad se Fani rodila.
Zašto niste dopustili da vaša ćerka voli koga ona hoće?
Sina jednog Jevrejina i rabina? U današnje vreme?
Zar ne vidiš šta se dešava u ovoj zemlji?
Morao sam da je zaštitim. - I od nje same?
Ne razumeš ti ništa.
I ja sam Jevrejin, ali se moja porodica pokatoličila.
Ovima ni to nije bilo dosta.
Izgubio sam sve.
Sve.
Hoćemo li da sečemo tortu, Andraš?
Niste ni liznuli vašu kafu? Nemojte da vam se ohladi.
Kakvu biste voleli?
Sa kremom i dosta šećera za mene.
A vama, Andraš, obična crna, je li tako?
Naravno.
Kao i uvek.
Hapsite me?
Naprotiv, danas sam dobio nalog da okončam vaš slučaj.
Znam ko je ubio devojku. - Slučaj je okončan.
Pogledajte samo. Zamalo da zaboravim.
Ovo je vaše.
Znači, nisam ja ubio Škubliča?
Šta će sad biti sa Čulijem i sa Margo?
Šta bi bilo? Neko drugi će ih zameniti.
Barem znamo ko su.
Kakvo si ti govno postao, Gelirt.
Samo realista.
Da su ti rekli da i mene ubiješ,
da li bi to uradio?
Moram li da odgovorim?
Već si odgovorio.
Čika Đuri, jeste li videli Kristinu?
Otišla je. - Je li rekla kuda će?
Pa, na pijac sigurno nije otišla.
Zato što... imala je par kofera.
Hvala.
Imao sam buran dan juče.
Sa tobom je svaki dan buran.
Kad se vraćaš?
Ne znam.
Mogli smo negde na čaj.
Zbogom, Žigmond!
Užasna tragedija se desila u jednoj vili u Budimu.
Baron Seleši Andraš,
poznati uvoznik kafe, ubijen je od strane...
supruge.
Oduzeo je sebi život.
Gdin novinar! Dobro veče.
Šta vam treba? - Samo paklica cigareta. One moje.
Uzmite više. Dajem u pola cene.
Hvala, jedna mi je dovoljna.
Dajem sve u pola cene.
Celu trafiku. - Vi se selite, Kovač?
Odlazim odavde. Putujem u nedelju.
Kuda toliko žurite?
Vidite, gdin novinar.
Mator sam i nemam jednu ruku. Na to sam navikao.
Ali sada...
Svi me gledaju kao Jevrejina.
To je sad velika mana.
Ali, vi ste se borili u prošlom ratu.
Recite to onome, ko mi je noćas ciglom razbio izlog.
Ma, dajte, Kovač! Nemate čega da se plašite.
Ovo je Budimpešta.
Preveo sa engleskog: Jole
Obrada: suadnovic